Mina systrar och jag kom ihåg den som var barndoms kallaste vinter.
Tillfällig fattigdom hade drabbat oss några år tidigare.
Kriget hade skapat brist på bränsle och lampolja.
Men nöden är i sanning uppfinningarnas moder.
I detta mörka tidevarv verkade familjen March skapa eget ljus.
Mamma kommer!
Vi har förväntat dig i timtal!
-"Väntat dig", dumskalle. -Du är ju iskall.
-Ni skulle se kön vid fattighuset. -Blev ni klara med julkorgarna?
Det är många i år. Vi delade ut... Hur är det med förkylningen?
Vi delade ut mat så snabbt vi kunde.
Vad har jag i fickan, miss Amy?
Från pappa!
"Kära familj. Jag är frisk och utom fara."
"Vi ligger förlagda vid...Potomac."
"December är en svår tid för oss så långt hemifrån."
"Jag tänker ständigt på mina flickor och finner tröst i er kärlek."
"Jag ber att ert lidande inte ska vara för svårt. Kyss dem och säg"-
-"att jag tänker på dem på dagarna och ber för dem på kvällarna."
Jag är så självisk.
Det är julafton. Pappa vill inte att vi är ledsna.
Läggdags, miss Amy. God jul.
God jul.
-God jul. -Jag älskar dig.
-Min Jo... God jul. -God jul, mamma.
-Sitt inte uppe för länge. -Jag lovar.
På natten väcktes mina tankar-
-av röster, berättelser och vänner lika kära som de levande.
Jag hangav mig åt det och längtade efter förvandlingen.
Vilken underbar mat. Precis som förr i tiden, Hannah.
-Vi borde bara titta på den. -Kom ner, Jo!
Jag är vaken! Det där hemska pianot...
-Hannah har fått till ett julmirakel -Är det där korv?
Vänta!
Smör! Visst är det gudomligt? Tack för frukosten, Gud.
Hämta din mor, Jo. Hon gick iväg i gryningen till en tysk familj.
Hummel, sa pojken. Han kan inte ett ord engelska. Pappan är död.
Sex barn och nu ett till.
Hon borde ha tagit med sig ved. De har säkert ingen mat heller.
Vi kan skicka vårt bröd till familjen Hummel.
Smöret också. Det är till ingen nytta utan bröd.
-Härlig snö! -Vill ni inte rulla runt som hundar?
En gång en av vara finaste familjer.
-Härligt väder för en utflykt! -Vi blir sena till kyrkan, Theodore.
Låt dem tala först, Jo. Vad ska de tro om oss?
Titta inte bakåt.
"Riddare och jungfrur, munkar och blomsterflickor"-
-"blandade sig glatt i dansen."
"Pauline skrek av fasa när brudgummens mask föll."
"Det var inte hennes Ferdinand, utan hans dödsfiende greve Antonio."
"Hämnden är min, sa han."
-"Fortsättning i nästa nummer." -Ett lysande kapitel, mr Snodgrass.
-Jag älskar förbjudna äktenskap. -Den borde ges ut.
-Inte bara i Pickwick Portfolio. -Hånar ni vår tidning, mr Tupman?
"Ett grönt..." "Annons:"
"Ett grönt skärp tillhörande Winkle har avlägsnats från tvättlinan."
"Jag ber om upplysningar som leder till dess återfinnande."
Mina herrar redaktörer, hör här!
Jag riktar uppmarksamheten mot mr Tupmans "Squashens historia".
-Det är ett recept, Beth. -Jag kommer aldrig på något.
Skrivkonstens första regel: Skriv aldrig vad ni vet.
Vad tycker ni om pojken?
Är han fånge, som Smee i "Nicholas Nickleby"?
Han verkar ensam.
Han bar kanske på en hemlighet. En tragisk, europeisk hemlighet.
Han växte upp i ltalien, bland konstnärer och luffare.
Visst har han en adel panna? Så hade jag sett ut som pojke.
Tänk att lämna ltalien för att bo hos den äcklige gubben.
Jag hade aldrig velat bo hos honom.
Jag hade gärna bott i ett fint hus med vackra saker.
Det blir ingen jul utan julklappar.
Jag behöver blyertspennor.
Jag önskar jag slapp arbeta åt tant March, den snåljåpen.
Vilken är din julönskan, Beth?
Att kriget slutar så pappa kommer hem.
-Det önskar vi alla. -De har ett välklingande piano.
När jag blir författare får du det bästa piano som finns.
Annars kan du spela på mitt. Jag ska gifta mig äckligt rikt.
Tänk om din älskade är fattig, men en bra människa, som pappa.
Det är inte som att leva med sin fula näsa. Man kan välja sin älskade.
Jag gifter mig inte för pengar. Tänk om han går i konkurs.
Eagle ger fem dollar för historier. Jag har tio i mitt huvud!
Jag ogillar allt prat om pengar. Det är inte elegant.
Är det elegant att strunta i ekonomi-
-så är familjen March den mest förnäma i Concord.
En dag blir vi stora, Meg. Då är det bra att veta vad man vill.
Det räcker.
Ställ in vagnen. Rappa på!
God Jul
Det här blir roligt.
Berätta sen allt om Belle Gardiner. Hur hennes näsa och ringen såg ut.
Annie sa att det är en smaragd. Alla har tur utom jag.
Jag är glad att jag slipper hitta på saker att säga till alla främlingar.
Ät inte så mycket och ta inte folk i handen. Din klänning, Jo!
Du står alltid för nära brasan. Stå med ryggen mot väggen.
-Vilka söta, små klackar. -De är rätt små.
Jag ska bara ha dem en kväll. Det syns inte att de är begagnade?
Du måste ha klackar.
Vad är det för konstig lukt?
Som brända fjädrar...
-Himmel! -Du har förstört mig!
Du skulle inte ha bett mig göra det. Jag förstör allt.
-Jag kan inte gå så här! -Bra. Jag går inte heller.
Vi sätter mitt hårspänne över.
Nu syns det inte.
Nu får jag aldrig några friare. Jag slutar som gammal ungmö.
Man behöver inte många friare. Bara en - om han är den rätte.
-Hör på flickebarnet. -Meg blir väl inte gift med en gång?
Med Jos hjälp blir jag aldrig gift.
-Du måste vara lycklig. -Den är jättefin, Belle.
Jag måste hjälpa mamma. Ursäkta.
-Förlåt mig! -Stanna. Det är ett bra gömställe.
Det är pinsamt att bara stå och glo.
Ska jag ta på kavajen? Jag vet inget om etikett.
Jag heter Laurie... Theodore Laurence, kallad Laurie.
Jo March. Vem glodde ni på?
-Er. Vad lekte ni för lek? -Vet inte, men jag vann nog.
På vem mer?
Jag var ganska betagen av henne.
Det är Meg. Hon är min syster.
Hon är helt skallig där fram.
Har ni bott i ltalien bland konstnarer och luffare?
Mamma var italienska och pianist. Farfar ogillade henne.
En sådan pjäs har jag sett. Tycker ni om teatern?
-Är ni född där? -Var...? I ltalien.
-Talar ni franska eller italienska? -Engelska hemma.
Français a l'école, konservatoriet i Vevey.
Men farfar har skaffat informator. Jag måste läsa på college.
Jag hade mördat för att få läsa på college.
Jag ska faktiskt till Europa. Det hoppas jag i alla fall.
Min tant ska dit och vill ha med mig som ledsagare.
Jag måste läsa högt i flera timmar. Men jag gör alla rösterna.
Om jag inte blir författare blir det teatern i New York.
-Är ni chockad? -Mycket.
Förlåt! Meg vill alltid att jag för.
Synd att ni inte kan dansa som en dam.
-Varför ser ni på min klänningsrygg? -Så farligt är det inte.
Ni lovade att inte titta!
-Jag har vrickat ankeln, Jo. -Det är skorna. Gör det ont?
-Det är ingen fara. -Detta är grannen Laurie. "Fången".
-Jag hämtar mrs Gardiner. -Då tror hon jag har smakat bålen.
-Nu är festen förstörd. -Jag kan köra hem er.
Tack.
Stöd dig på mig. - Tack, mr Laurence.
-Adjö, Laurie! -Var har du hittat skorna?
Åkte ni hans vagn? Vilken tur! Är han mycket romantisk, Jo?
-Inte det minsta. -Han är snäll, men en hemsk pojke.
Bra att lägga snö på ankeln.
Lade han snö på hennes ankel? Med sina händer?
-Var inte så fjantig. -Ni ska inte larva er om pojkar.
-Gör det ont? -Allt underbart händer Meg.
Var inte sur över Laurie. Jag vill bli vän med honom.
-Med en pojke? -Han är ingen pojke, utan Laurie.
Snabbare!
Era flickor är ovanligt aktiva. Om jag får säga det, mrs March.
Flickor är precis som pojkar. Kvinnlig kraftlöshet beror på-
-att de stängs in och sitter böjda över broderier i trånga korsetter.
Mamma!
Er unga elev är en riktig atlet.
Ja, och mycket duktig. Men en besvärlig elev.
Synd att hans farfar är bortrest så mycket.
Man hoppas att era flickor har en lugnande inverkan på honom.
Måste du tala om korsetter med alla?
Gör jag det?
Sabla kjolar!
-Säg inte "sabla". -Var inte så gnällig.
Jag önskar jag var Beth och fick göra trevliga saker hemma.
Om du tycker tvätt och städning är trevligt.
-Sablar! -Skynda dig. Jag kommer för sent.
Där är mrs King och jag är sen igen.
-Underbara ungar... -Måste jag gå till skolan?
Jag skäms så. Jag är skyldig minst ett dussin limefrukter.
-Är limefrukter på modet nu? -Ja, nu gäller bara limefrukter.
Alla har dem i banken och byter dem mot glaspärlor på rasterna.
Har man inga kan man lika gärna vara död. Jag har haft så många.
Inte konstigt du inte lär dig något.
Jag vet hur det känns. Men vi är inte helt utblottade - än.
Har är 25 cent. Mamma gav mig den har månadens lump-pengar.
"Därnäst görs gällande att själens odödlighet..."
"...beror på dess abstrakthet"-
-"som i alla leipotymiska fall"-
-"helt i överensstämmelse med tanken om odödlighet."
"Och moralitet och kroppslighet..."
Jag tror att du äntligen har slocknat.
Josephine! Det drar!
Är det pappa?
Magistern slog mig och kastade limefrukterna i snön.
May Chester sa att mina frukter kom från fattighuset.
Sa jag sa att hon inte fick någon.
Då sa hon at mr Davis att de låg i min skolbänk och han slog mig.
-Han borde få smaka sitt eget spö! -Vi får inte försvara våldet, Jo.
-Jag skriver ett brev till honom. -Brev? Det ska nog lära honom...
Du sa inte att det var förbjudet. En hel månads lump-pengar...!
-Du borde inte ha fått dem. -Förlåt. Alla fina limefrukter.
-Jag är fullstandigt bedrövad. -Det är lättsinnigt i dessa tider.
Du är mer bekymrad om din näsa än om betygen.
Skolan är hemsk. Du kan inte stava och din latin är usel.
Davis sa att det var lika stor nytta att utbilda kvinnor som kattor.
Jag ska strypa mr Davis!
"Mr Davis... Vad ger er rätt att slå ett barn?"
"lnför Gud är vi alla barn och lika. Slår och förödmjukar man ett barn"-
-"lär hon sig bara att slå och förödmjuka."
Amy... Kan du ta dig i kragen och läsa hemma som Beth?
-Jag tar min Amy ur hans skola. -Rätt åt den skurken!
Jo får undervisa dig.
Berätta vad som händer-
-när hertigen vänder familjearvet ryggen och räddar lady Zara.
Jag vet inte. Det är mord och läskigheter. Och jungfrur i nöd.
Jag älskar dina jungfrur i nöd.
Jag vet inte om jag kan bli god som mamma.
Jag törstar mer efter våld.
Tänk om jag kunde vara som far och gå ut i krig mot orättvisans lejon.
-Det gör mamma på sitt sätt. -Ja...
Jag vill göra något annorlunda. Jag vet inte vad, men jag spanar.
Du hittar det, Jo.
Hallå, Jo! Kom hit! Du också, Meg. Har är trist som i graven.
Man ropar inte på damer som vore de kor.
Jag ber om ursäkt!
Vad gör flickorna på dagarna?
Över kvinnolivets mysterier vilar en slöja-
-som bör lämnas orörd.
Kära grevinna, be för mig.
Ty jag har syndat mot mig själv och min broder Rodrigo.
Du maste säga "syndat" som om du verkligen hade syndat.
Rodrigo! Du kommer och letar efter hertigen av Lancashire.
Hallå! Vem där? Jag glömde cymbalerna.
Men... Det är ju Rodrigo!
Jag vill vara lady Violet. Jag är trött på att spela pojke.
Du är för liten för att vara lady Violet.
-Spela grevinnan Montanescu. -Hon har inga repliker.
Vem skulle annars spela Rodrigo?
Mina herrar...
Jag föreslår en ny medlem i vårt teatersallskap:
Theodore Laurence.
-Då gör han narr av oss sen. -Han tror att vi leker.
-Nej, på hedersord. -Ensamma vågar vi leva ut.
Vi blottlägger våra själar.
-Han kan tycka att vi är opassande. -Det hade Teddy aldrig gjort.
Snalla ni. Vi kan väl prova honom?
-Förrädare! -Tillåt mig presentera mig själv.
Som skadespelare, musiker-
-och klubbens trogne och ödmjuke vän.
Som bevis för min tacksamhet och för att främja kommunikationen-
-eftersom ropande från fönster är förbjudet, ska jag förse oss med...
...ett postkontor vid var häck.
Så att vi kan blottlägga vara själar-
-och våra hemskaste hemligheter.
Jag svär att aldrig avslöja vad jag hör i förtroende här.
Då så...
-Ta din plats, Rodrigo. -Sir Rodrigo.
Laurie upptogs som en like i sällskapet.
Vi kunde varje dag glädjas åt att ha en alldeles egen bror.
-Jag vill på teater. Jag får inget! -Du är för liten. - Var är kikaren?
Du vill ha Laurie för dig själv. Snälla, låt mig följa med!
Laurie köpte bara fyra biljetter. - Ser jag för sjaskig ut?
Det är ju bara Laurie och den hemske mr Brooke.
-Be Teddy ordna en biljett till, Jo. -Nej!
-Du är förkyld. -Vi gör ingefärs-te åt dig.
Du ligger långt efter i matematik. Jag vill inte ha en okunnig syster.
Sluta sura. Du ser ut som en duva.
Det här får du ångra, Jo March!
Tack.
Visst var Nell Watson bra på att svimma?
-Önskar jag var den svimmande typen. -Och att jag var den fångande typen.
Unge Laurence sa att ni är teaterkännare.
Jag tycker om att läsa skådespel.
Jag tycker själv det är mycket trevligt.
Men det stör mig att tänka på skådespelarnas besynnerliga liv.
Vem vill leva med sådan skamlöshet som Nell Watson tvingas utstå?
Meg är en duktig skådespelerska. Vi gör alltid vilda uppsättningar.
Det är bara på lek.
Det är faktiskt så att vi i skolan...
Vad sägs om det? Vi ser vad de gör.
Det var underbart, mr Brooke.
Det var en mycket trevlig kväll.
-Tack så mycket. Adjö! -Adjö.
-Det var ohövligt. -Du klängde på honom.
-Man får stödja sig på herrns arm. -Var det roligt på teatern?
Det var underbart. Jag blev inspirerad av kärleksscenerna.
Du rodnar. Var teatern proppfull?
Surar du fortfarande?
Var har jag lagt mitt manuskript, Beth?
Det var inte jag!
Jag ska döda dig!
Herregud...
Hur kunde du?!
Sluta, Jo! Du gör henne illa.
-Släpp henne! Vad har hänt? -Jag hatar dig!
Rör det inte! Låt det ligga.
Du ska dö!
Jag vill aldrig mer se dig!
Det är en stor förlust och du har rätt att vara arg.
Men låt inte solen gå ner över ilskan. Förlåt varandra.
-Börja om i morgon. -Jag förlåter henne aldrig.
Förlåt mig, Jo.
Det blir nog sista isen i år.
-Säg "nu". -Vänta på mig!
Strunta i henne. Klara... Sablar!
Amy!
Håll ut!
Håll ut, Amy!
Ta en planka!
Ta den, Amy!
Håll i dig!
Så där. Så där ja...
Josephine March, gick du ända från Waldon Pond i underbyxor?
-Som om hon ens märkte det. -Hur kunde jag vara så hemsk?
-Tack och lov för Laurie. -Älskar du Laurie mer än mig?
Din dummer. Jag kan aldrig älska någon som jag älskar mina systrar.
Du glömmer det bästa. Då lady Zara ger efter för hertigens rival.
Just det! Sir Hugo...
Jag tycker bäst om honom.
På våren förberedde vi Meg för Sally Moffats debutantbal.
Jag hade hellre dött än gått på societetsbal.
Vänta tills hela Boston ser dig, Meg.
Jag hotade Laurie med dödsstraff om du blir panelhöna.
Var är handsken?
Abigail... Jag skakar på huvudet åt din uppfostran av Margaret.
-Hur blir hon gift utan debut? -Under rådande omständigheter...
Omständigheterna ändras inte av att din man kommer hem.
Min brorson är en dåre ifråga om pengar och filosofi.
Ert enda hopp är att Margaret blir bra gift.
Men vem gifter sig med guvernanter?
Hon har förstört sitt sinnelag med böcker. - Är de till mig?
Nej, Meg ska ha dem på balen. - Meg har tappat en handske.
Det går inte. Moffats är fint folk.
Just det. - Hon får låna mina.
-Meg! Du kan ta mammas! -Kära nån...
-Mer te? -Nej tack.
Sally Moffat! Du kommer inte att kunna knyta korsetten.
Jag åt inte på flera veckor före min bal.
-Den färgen klär dig, Meg. -Precis som...förgätmigejer.
Jag har inte sett sådant tyg sen före kriget.
-Men den är så ordinart sydd. -Jag syr själv och...
Mrs Finster har färdigsydda siden- klänningar. Vi går dit i morgon.
March har inte köpt siden på åratal. De har åsikter om slaveriet.
Stängdes inte din fars skola för att han lät en svart flicka gå där?
Mrs Finsters siden är inte från Södern, utan från Linfield.
-Är det inte kinesiskt siden? -Väverierna använder barnarbetare.
Vi tänker alltid på de fattiga. Tack för att du påminner oss.
Får jag säga en sak?
Det har är en eftermiddagsklänning. Jag gör dig till min gunstling.
Hortense! Viens ici.
I kväll ska miss March göra så många erövringar hon vill.
Ni har ju ingen korsett.
Nästa dans blir en polka. Med mig.
Inte mig emot, mr Parker. Men jag är rädd om mina nya skor.
Mitt credo är: Trampa inte på mig.
Miss March... Jag trodde er familj var nykterister
Skyl dig inte. Några av herrarna har inte sett dina behag.
Och jag lovade Jo att visa upp dig.
-Flickorna klädde mig. Jag trivs. -Det avslöjar en okänd sida av dig.
Vad kallas det här?
Meg?
Förlåt mig.
Säg inget till Jo om mitt uppförande.
Om du inget säger om mitt.
Jag ville bara veta hur det känns att vara Belle Gardiner.
-Med alla frierier och handskar. -Du är värd tio av de flickorna.
Har du sett March-flickan jaga Laurence arvinge?
Jag har snubblat på den löjliga klänningen hela kvallen.
Knyt lite runt halsen där den gör lite nytta.
Jag vill inte att folk ser Laurie och Meg som rollfigurer i en pjäs.
Inget väcker spekulationer mer än synen av en kvinna som roar sig.
-Varför får Laurie göra som han vill -Utan att någon ser ner på honom?
Av ett skäl: Laurie är man.
Han kan rösta, äga fast egendom och välja det yrke han vill ha.
Därför ringaktar man honom inte.
-Varför bry sig om vad andra tycker? -Det gör jag.
Det är trevligt att beundras. Jag tyckte om det.
Det viktiga är vad du tycker om dig själv.
Tycker du att ditt värde ligger i att vara dekorativ, tror du kanske-
-att det är allt du är. Tiden urholkar sådan skönhet.
Men tiden kan inte försvaga dina underbara tankegångar.
Din humor, din vänlighet och ditt moraliska kurage.
Det jag uppskattar mest med dig.
Tänk om jag kunde ge er en rättvis värld. Jag vet att ni bättrar den.
Nej, jag vill inte ha dem. Ta noterna. Jag ska inte spela.
Du behöver böckerna på college. Här är din "Dombey och söner".
Jag tar inte med Dickens samlade verk till Harvard.
Nej, du får viktigare saker att läsa.
Inget förändras, Jo.
-Jag önskar jag fick följa med. -Det önskar jag också.
Du lär dig mycket som jag inte vet. Och jag kommer att hata dig.
Av en händelse vet jag redan en sak som du inte vet.
Om Meg och min f.d. informator-
-som snart jobbar åt Laurence & Laurence.
Har Meg förlagt en personlig ägodel, som...
...en handske?
-John Brooke stal din handske, Meg. -Vilken? lnte den vita?
Laurie sa att han gömt den i fickan jättelänge. Be om den.
-Ska han inte lämna tillbaka den? -Vad jag tycker spelar ingen roll.
Det har kommit telegram från Washington-sjukhuset.
Er far har blivit sårad.
Kom igen Amy. Det är sex...
Kontot finns i den här kassaboken.
-Ni klarar er en månad. -Oroa dig inte för oss.
Se till familjen Hummel åt mig.
Var är Jo?
Hon slåss med tant March om pengar till mammas biljett.
-John? Mr Brooke... -Jag tänkte eskortera er mamma.
Kocken har lagat middag och farfar skickade med en flaska.
Mr Brooke är här.
Jag är klar här, så mr Laurence har gett mig arbete i Washington.
-Vi kan inte låta er resa ensam. -Så snällt av er.
-Ska vi ta sex-tåget? -Ja. Jag skickade Jo, men...
Antligen... 25 dollar? Kan tant March undvara dem?
Jag kunde inte fråga henne.
-Jag sålde mitt hår. -Hur kunde du? Det var din stolthet.
-Det är inte hela världen. -Det klär dig.
Hälsa pappa att vi älskar honom.
Säg att vi ber för honom.
Jag kommer att sakna mina flickor.
Tänker du på pappa?
På mitt hår.
Vänta på mig!
-Sablar! Den har ugnen... -Vi äter dem ändå.
Vi har varken mjöl eller kaffe och får ingen mer kredit.
-Vad ger jag till familjen Hummel? -Strunta i dem!
-Pojkarna är sjuka. -Mamma får inte veta det här.
Jag hatar pengar!
Er potatis!
Beth!
Jag förstår dem inte. Jag har en...
-Laurie är hemma. -Då behöver han pengar.
Vi kunde få en veckas mat för det han lägger på biljard.
Meg! Jag har sålt "Den förlorade hertigen av Gloucester". Fem dollar!
-Jag är författare! Beth? -Hummels minsting är sjuk.
Jag känner mig så konstig.
Hon är varm, men fryser. Hon är törstig, men dricker inte.
-Arsenik? Eller belladonna? -Jag har varit hos Hummel.
Tva av dem dog i scharlakansfeber. Du och miss Jo hade det som barn.
Men miss Amy får vi skicka bort.
Hon dör inte. Gör hon det, Laurie?
Gud låter henne inte dö.
Jag vill inte åka bort.
Jag kommer och hälsar på varje dag. Jag svär. Vi överger dig inte.
Jag är rädd för tant March.
Är hon dum mot dig, hämtar jag dig.
-Vart skulle vi åka? -Till Paris?
Får jag scharlakansfeber och dör, ge Meg min ask med gröna duvor på.
-Och Jo ska ha min turkosring. -Det ordnar jag.
Jag vill inte dö. Jag har aldrig blivit kysst.
Jag har väntat hela livet på att bli kysst. Tänk om jag missar det.
Vet du vad?
Jag lovar att kyssa dig innan du dör.
Mamma bör inte lämna pappa.
-Beth behöver mamma. -Tänk om pappas tillstånd försämras.
Hur i hela friden skulle vi betala tågbiljetten?
"Han må icke ohelga mina..."
-Helgedomar. -Helgedomar...
"Ty jag, Herren, helgar dem."
"Sålunda talade Moses till Aron och hans söner och lsraels barn."
Fortsätt.
"Herren talade därpå till Moses..."
Jo! Mr Laurence är här.
Om vi får, vill jag att min hus- läkare Dr Bangs undersöker flickan.
Det finns inget att göra. Åderlater jag henne, sa dör hon.
Sänd bud efter er mor.
Det har jag gjort. Mrs March kommer med tåget i kväll.
Jo!
Lilla gumman... Mamma är här.
Hon är iskall.
Hämta en skål med ättika och vatten och trasor, Jo. - Min väska, Meg.
Febern måste ner från huvudet.
Nu är det bra. Seså, lilla gumman.
Beth...
Så kom kära Beth tillbaka, även om hennes hjärta försvagats för alltid
Då visste vi inte att en skugga hade fallit.
Vi beredde oss på en nyjul utan pappa.
-Prova i alla hörnen. -Nej! En gren räcker.
-Förlåt mig! -Det händer hela tiden.
-Hon kommer! -Vad gör jag med grenarna?
Så fint det är.
Mina vänner från college... Freddy Vaughn och Averill Watson.
De bits inte.
-Nej, sitt inte där. Sitt... -Här!
Sitt här, mitt barn. God jul!
Jag borde ha gett dig det för länge sen.
Det tillhörde min lilla flicka som lämnade oss när hon var ung.
Nu får det åter ljuda av musik.
Tack, mr Laurence.
God jul!
-Spela något, Beth. -Ska jag?
Det var bra!
Det blir en lång förlovning. John får köpa hus innan ni gifter er
-Och han ska göra militartjänst. -John? Ska ni gifta er?
Torrbollen mr Brooke? Hur lurade han sig in i familjen?
-John har besökt far varje dag. -Han är trist. Hitta en rolig man.
Mr Brooke är god, snäll och seriös. Jag är inte rädd för att bli fattig.
- Låt henne inte gifta sig med honom. - Jag skulle inte gifta mig med vem som helst.
Hellre gifta sig av kärlek än att förlora sin självaktning.
-Gör det inget att John är fattig? -Nej, men han borde ha ett hus.
Varför måste vi gifta oss? Varför kan det inte vara som det är?
Han friar bara. Inget bestäms nu.
Låt oss inte förstöra dagen.
-Pappa...? Pappa! -Vilken underbar julklapp!
Beth... Tack och lov att du är frisk.
Låt honom andas.
Min vilda flicka.
Det kan ju bli modernt.
-Var försiktig. -Skäm inte bort mig.
-Hannah! Roligt att se dig. -Skönt att ha er hemma.
Låt mig se på mina fIickor.
Koleran tog fler än rebellerna.
Man borde undervisa i lantbruk.
-Vad hände mellan dig och John? -Det angår dig inte.
-Visst är det underbart? -Jo, underbart.
FYRA ÅR SENARE
Förandringar kommer säkert som årstiderna och dubbelt så snabbt.
Vi förlikar oss med det vi kan. Eller som Amy sa som liten:
''En dag blir vi stora. Lika bra att veta vad vi vill. ''
-Menar ni att Amy har talang? -Miss March tecknar bra.
Men hennes landskap saknar känsla.
Ytterligare studier hade gagnat Amy, men det går inte här.
-Vad föreslår ni? -Cape Cod? Men Europa är bäst.
Teddy!
Husan sa att du skulle komma först i kväll. Hell den store kandidaten!
-Är din farfar mycket stolt? -Ja. Han vill ha in mig i firman.
Varför får Amy måla och du skriva, när jag måste åsidosätta min musik?
Varför måste du det?
Annars trotsar jag farfar.
Ja, men inte hela samhället.
Jag kan inte trotsa honom.
När jag ser mig själv leva så-
-kan jag bara komma på en sak som kan göra mig lycklig.
Nej, Teddy... Säg det inte.
Vi måste tala förnuftigt om det.
Jag har älskat dig-
-sen första gången jag såg dig. Vad är förnuftigare än att gifta sig?
Vi tar livet av varandra. Vi kan inte behärska oss.
-Jo, om jag inte provoceras. -Vi är envisa och bara grälar.
Du kan inte ens fria utan att gräla.
Kära Jo, jag lovar att vara ett heIgon.
Du får vinna alla gräl.
Jag tar hand om dig och din familj.
Jag ger dig allt. Du behöver inte skriva, om du inte vill.
Farfar vill att jag lär mig branschen i EngIand.
Kan du inte se oss vandra runt i London?
Jag är inte fin nog för London. Du behöver någon som är elegant.
Jag vill ha dig.
Be mig inte, Teddy.
Jag är hemskt ledsen.
Jag håller av dig. Du är min käraste vän.
-Men jag kan inte bli din fru. -Du säger att du inte vill.
-Men det blir du. -Nej!
En dag...
...möter du en god man som du kommer att älska över allt annat.
Du kommer att leva och dö för honom.
Teddy, snälla.
Det kommer du att göra.
Jag känner dig.
Och jag dör hellre än ser det hända.
Är du sjuk, Jo?
Hon har nobbat Laurie.
Hon kan säkert ta tillbaka det. Det är ett missförstånd.
Hör på honom...
-Jag måste bort. -Så klart.
-Tant March ska till Frankrike. -Frankrike? Det är ju perfekt!
-Hon bad mig följa med. -Till Europa?
Mitt Europa?
-När? -Det bestämdes i dag.
Jag är hennes ledsagare nu.
Hon vill att jag studerar måleri och hoppas jag finner ett gott parti
Hon har kanske inget emot att du bor pa Plumfield-
-när vi är borta.
NaturIigtvis föredrar hon Amy. Jag är ful och säger fel saker.
Jag fjantar runt och kastar bort bra frierier.
Jag älskar vårt hem, men jag är så rastlös att jag inte orkar stanna
Förlåt. Förlåt, mamma. Det maste vara fel på mig.
Jag vill ändra mig, men kan inte.
Jag kommer aldrig att passa in någonstans.
Du har så många enastaende gåvor.
Hur skulle du kunna leva ett vanligt liv?
Du är redo att åka ut och prova dina talanger.
Även om jag inte vet vad jag ska göra utan min Jo.
Ge dig iväg och välkomna friheten.
Och se vilka underbara saker det leder till.
Laurie sökte sin tillflykt i London.
Mamma hjälpte mig få en plats i New York.
Jag tog klivet över klyftan mellan barndom och framtid.
-Mrs Kirk? -Josephine!
-God dag. -Kitty! Minnie! Detta ar miss March.
Hennes far överste March kände er far.
Se er för, mr Costigan! - Kom in, kära du.
Beth, mammas väninna mrs Kirk har fått mig att känna mig som hemma.
Mina elever Kitty och Minnie är rara små flickor.
Tänk att växa upp på ett pensionat där ens mor är värdinna, utan far.
Jag lämnade gladeligen Concorde, men New York känns främmande-
-och jag är en främling här.
Mrs Kirk tror att jag ska göra några spännande erfarenheter-
-innan jag gifter mig.
Även om det inte råder någon brist på spännande upplevelser i stan-
-hoppas jag att mina erfarenheter blir rent litterära-
-och att all romantik och spänning bara utspelar sig på papper.
Läsarna är inte intresserade av känslopjunk och sagor.
-Det är inga sagor. -Prova med damtidningarna.
Första gången jag såg er, tänkte jag:
-''Hon är författare.'' -Vad fick er att tro det?
Jag känner många författare.
I BerIin var jag professor på universitetet.
Har är jag tyvärr bara en ödmjuk informator.
Nej, sitt kvar.
Ni är Långt hemifrån, miss March. Saknar ni familjen?
Mycket. Särskilt mina systrar.
-Och Laurie. -Är hon er syster?
Nej, han är en vän.
-Tycker ni om kaffet? -Det är mycket starkt, men gott.
Ni har ett imponerande bibliotek.
-Tog ni med böckerna från Tyskland? -Några av dem.
-Får jag? -NaturIigtvis.
De flesta kunde jag inte lämna kvar.
Jag sålde allt för att köpa biljetten hit...
Men mina böcker? Aldrig.
Shakespeare...
Vissa är så bekanta att det är som att komma hem när man läser dem.
Åker ni tillbaka till Berlin, professor Bhaer?
Friedrich. Kalla mig Friedrich.
Nej, för tyvärr finns inte Goethes och Schillers Vaterland längre.
Jag älskar Goethe. När jag var liten läste far de tyska poeterna för mig.
Mina föräldrar var medlemmar i en ovanlig krets i Concord.
-Känner ni till transcendentalismen? -Det är ju tysk romantisk filosofi.
Vi kastar alla band och lär känna oss själva genom insikter.
-Men det är lite förlegat nu. -Tyvärr inte hos familjen March.
Med all transcendens läggs stor vikt på individens fulländning.
-Är det svårt för er? -Jag är hopplöst bristfällig.
Om vi bara kunde transcenderas utan tanke på fulländning.
Som Walt Whitman, som på gatorna ropar dikter mot vagnarnas buller.
''Behåll gläntor, natur, och flodernas...skogarnas stilla ro.''
''Ge mig bara Manhattans gator.''
Jag tror att vi alla är hopplöst bristfälliga.
Han är så fattig som en kringresande filosof kan vara.
Men som veckorna går ser jag hans stora generositet mot oss alla.
Jag är tacksam över att ha en vän.
-Det är grunden för vart land. -Det var ett svek mot våra ideal.
En författning som nekar kvinnor och svarta grundläggande rättigheter?
Lagen har ändrats. De får rösta.
-Svarta män får rösta. -Gifta kvinnor behöver inte rösträtt
-Jag dricker bara vin som medicin. -Låtsas att ni är förkyld.
Om kvinnor är en moralisk faktor, ska de inte få regera och predika?
Vad är det, miss March?
Det rimmar illa att kvinnor ska få rösta för att de är goda.
Man röstar för att de är man. Och kvinnor ska inte rösta för-
-att de är änglar och män djur, utan för att vi är manniskor i vart Iand.
-Ni borde ha varit advokat. -Det är mycket jag borde ha varit.
-Friedrich! Förlåt mig. -Nej, kom in.
Goda nyheter. En tidning har tryckt två historier och vill ha fIer.
Det är underbart! The Daily Volcano...?
''Syndarens lik'' av Joseph March.
GaIningar och vampyrer? Intresserar det dig?
Läsarna vill ha skräckberättelser. Det är det tidningarna vill ha.
Ja...så är det nog.
Nu kan Beth få en ny kappa. Hon blir säkert glad.
Jag ville inte föreläsa för dig. Försök förstå mig.
Du ska tillfredsställa dig själv.
Min åsikt betyder ingenting.
-Förlåter du mig? -Så klart.
Får jag bjuda på en uppIevelse? Tycker du om opera?
Ja då! Det tror jag i alla fall. Vi hör inte mycket opera i Concord.
-Men jag har ingen operaklänning. -Du är perfekt.
Där vi sitter behöver man inte vara så formell.
Leila är en gudinna som har svurit att aldrig älska.
Bryter hon sitt löfte är alla förlorade.
-Nu kommer problemen. -Vad händer?
Det oundvikliga.
Leilas själ öppnar sig.
Hon dras mot en idé.
Han säger: ''Kärlekens makt är ödesdiger.''
''Ditt hjärta...förstod mitt.''
''I nattens doftande djup''-
-''lyssnade jag med hanförd själ''-
-''till din älskade röst.''
''Ditt hjärta förstod mitt.''
Laurie! Din stygging! Vi hörde att du var i Grekland.
-Du är väl upptagen med affärer? -Inte just nu.
Farfar tyckte att jag skulle koncentrera mig på musiken ett tag.
-Fred Vaughn känner du. -God dag, Laurence.
Du har blivit konstintresserad. - Tant March! Ni ser strålande ut.
Det gör inte ni.
Tar det lång tid? Jag måste lägga mig.
Kom och hälsa på.
-Är de förlovade? -Inte än.
Hur lång tid tar det att lösa upp stryknin i konjak? Åtta minuter?
Har man en dolk vid midjan, eller är det en sabel?
I sådana romaner brukar dolken gömmas i en stövel-
-av en man med mörk mustasch.
Så fina, Laurie!
Det är inte vad det borde vara, men du förskönar dem.
Sluta. Jag tyckte bättre om dig när du var ärlig och naturlig.
Det hjälpte mig inte.
Du har förändrats.
Jag föraktar dig. Du slösar bort era pengar och uppvaktar kvinnor.
-Du tar inte musiken på allvar. -Mina verk är som dina tavlor.
Medelmåttiga kopior av någon annans genialitet.
Varför gör du inte nytta hos din farfar i London?
Det borde jag göra. Varför reformerar du mig inte?
-Jag tänkte mig någon mer praktisk. -Du älskar inte Fred Vaughn.
-Han är pålitlig, hövlig.... -Och tjänar 40 000 om året.
Jag har alltid vetat att jag inte skulle gifta mig med en fattigIapp.
-Jag väntar ett frieri när som helst -Du kommer att beklaga det.
Jag kommer att beklaga det.
Jag drar mig till minnes ett löfte.
Lovade jag inte att kyssa dig innan du dör?
Hör du nagot från Jo?
Hon har blivit nära vän med en tysk professor.
Han visar henne säkert hur det går till i världen.
Jag vill inte uppvaktas av en som fortfarande är kär i min syster.
-Jag är inte kär i Jo. -Hur förklarar du då din svartsjuka?
Jag avundas hennes lycka. Och jag avundas hans lycka.
Jag avundas John Brooke för att han gifte sig med Meg.
Jag hatar Fred Vaughn. Hade Beth en älskare, hade jag avskytt honom.
Du har alltid vetat att du inte skulle gifta dig med en fattiglapp.
Jag har alltid vetat att jag borde tillhöra familjen March.
Jag vill inte älskas för min famiIj.
Lika lite som Fred Vaughn inte vill älskas för sina 40 000 om året.
Min älskade Amy. Det ar dig jag vill ha, inte din familj.
Jag har åkt till London för att bli dig värdig.
Gör inget som vi båda får ångra.
Monsieur Vaughn är här. Ska jag visa in honom?
-Friedrich! Har du läst den? -Ja.
Den är välskriven, Jo. Din första roman. Vilken bedrift.
Jag visar din förlagsvän den i dag. Han tyckte om ''Syndarens lik''.
Vad är det?
Mr Fields är vänlig och säger sin ärliga mening.
Jaha. Jag förstår.
-Vilken är din ärliga mening? -Jag är filosofiprofessor, Jo.
Jag vill veta vad du tycker.
Du borde skriva om ditt liv. Från din själs djup.
Här finns inget av kvinnan som jag har förmånen att känna.
Det är såhär jag skriver.
Beklagar att den inte motsvarar dina höga krav.
Du har mer i dig än det här. Om du vågar skriva det.
Meg!
Jo?
-Varför har du inte berättat något? -Man talar inte om sådant.
Så underbart.
-Hur är det med Beth? -Hon har förändrats mycket.
Mamma...
Hon lät oss inte skicka bud efter dig. Läkaren har varit här...
...men det här rår ingen på.
Jag tror att hon väntade på att du skulle komma, innan...
Ät upp den goda soppan.
-Jag är glad att du är hemma. -Jag också.
''Mr Pickwick blev röd i huvudet.''
''Det är viktigt. Då är det inget misstänkt.''
Din närvaro ger mig nya krafter.
Vi ska få dig frisk.
Vill Gud ha mig hos sig kan inget hindra honom.
Inte mig emot.
Jag har aldrig varit som ni andra och planerat för allt jag ville göra
Jag tyckte inte att jag var något. Jag är ingen stor författare som du.
-Jag är ingen stor författare. -Men det blir du.
Jag har saknat dig så, Jo.
Varför vill alla åka sin väg?
Jag älskar att vara hemma.
Men jag tycker inte om att bIi kvarlämnad.
Nu är det jag som åker.
Jag är inte rädd.
Jag kan vara modig som du.
Men jag vet att jag drabbas av hemlängtan. Till och med i himlen.
Jag vill inte att du försvinner.
Åh, min Jo.
''Tant March ar sängliggande och överlever inte sjöresan.''
''Amy maste vänta och åka hem senare.''
Lika bra det.
Kommer vi aldrig alla vara samlade igen?
Underbar morgon.
Tack, sir.
Käraste Laurie. Du har inte hört den tråkiga nyheten om var Beth.
''Meg ska snart föda och stackars Amy måste stanna hos tant March.''
Sorgen är för tung för oss att vara ensamma.
Kom hem till oss, käre Teddy. Din trogna Jo.
Laurie!
Jag visste att du skulle komma.
Beths glädje var betagande när hon böjde sig över pianot-
-och mjukt smekte de vackra svarta och vita tangenterna.
Snart ryktades det att Amy March hade 24 utsökta limefrukter.
Jag sa att de klädde på mig, men inte att de styrde ut mig.
Jo talade och tog av mössan.
Alla skrek till. Håret var borta.
Hur kunde du, Jo? Det var din stolthet!
lnget förandras, Jo.
Du kan titta!
Du har fått en dotter, John.
Och en son.
Jag fattar inte att du gjorde det fyra gånger, mamma.
Men aldrig två på en gång, älskling.
Daisy...
-Hon är så fin. -Han också.
Han ar stilig. Han kommer att bli lik sin far.
-Har du hört från professorn? -Nej.
Vi skildes inte som vänner.
John och jag är inte alltid överens, men vi blir alltid sams.
Vem kan det vara?
-Teddy! Det ar rent magiskt! -Du är...
Helt nermjölad. Kom in!
Inte än. Får jag berätta något i enrum?
Jag är gIad att du hör det först. Tillåt mig presentera...
...min hustru.
Bryssel-spets...
Jag skulle måla Europas katedraler, men kunde inte glömma vart hus.
Se hur Amy fångat Orchard House. Det är så vackert.
Inte sa vackert som jag ville. Men jag är inte fullärd.
Vilken liten ängel.
Säg nu sanningen som syster, Jo.
Det är en starkare relation än äktenskapet.
-Har du något emot det? -Nej.
Jag blev förvånad.
Jag hörde att Teddy aldrig skulle älska någon annan. Nu är han gift.
Skönt att höra dig säga Teddy.
ÄntIigen är vi den familj som vi alltid skulle ha varit.
Lova att alltid bo i närheten. Jag orkar inte förlora en syster till.
Det är så dystert och kallt.
Bara värmen kräver en fast inkomst. Vad kan hon ha tänkt på?
Hon har nog tyckt synd om mig. ''En sådan stackars ungmö!''
Stackars tant, som bodde ensam i det har oanvandbara gamla huset.
Rikedomen blev ett ok för henne. Visst hade det blivit en fin skola?
Vilken utmaning det hade varit.
Hej, Tuppy.
Min bok...
Någon ger ut min bok! Hannah!
Nagon ger ut min bok! Vem kom hit med den?
En utländsk herre med konstigt namn.
-Fox eIIer Bear... -Bad du honom vänta?
Jag trodde det var en av Amys europeiska vänner.
Jag sa att miss March och mr Laurie bodde i grannhuset.
Sen sa han att han skulle med tåget.
Friedrich!
Ah, Friedrich, tack för min bok.
När du inte hörde av dig trodde jag att du hatade den.
Att läsa den var som att öppna ett fönster till ditt hjarta.
James Fields tog den och ville inte ge tillbaka den.
Jag sa att jag ville berätta nyheten själv.
-Ett dumt infall. -Nej, det var inte alls dumt.
Det var roligt att se dig. Kom och träffa min familj.
Tack, men jag ska med tåget.
Jag åker västerut.
Båten går från Boston i morgon.
Skolorna västeröver är nya.
De behöver lärare.
De bryr sig inte om min brytning.
Jag har inte heller något emot den.
Jag ärvde Plumfield efter min tant.
Det är ett rätt stort hus.
Det duger bara till skola. Och jag vill skapa en bra skola-
-som är öppen för alla vetgiriga.
Jag behöver någon som kan undervisa.
-Kan jag övertaIa dig att stanna? -Jag måste medge...
Jag hoppades få en anledning att stanna, men...
GratuIerar till giftermålet.
Nej, nej! Det ar Amy.
Min syster Amy och Laurie!
Jag är inte gift.
-Snälla, åk inte så långt bort. -Jo...
Ett så litet namn på en sådan människa.
Vill du ha mig?
Av hela mitt hjarta.
Men jag har inget att ge dig. Mina händer är tomma.
Nu är de inte tomma.